EN NETFLIX-SERIE
Paradoksprotokoller.
Kommisjonens komplette guide til tidsbestemte avvik.
Kapittel 68: "Bestefarparadokset."
New Jersey i 1953. Elmer Tatelman hater bestefaren sin.
Elmer klandrer bestefaren for alt…
Moras smerter, farens dødsfall og sitt eget, triste liv.
Hvor mange ganger må jeg si at jeg ikke vil ha erter!
Liker du ikke hva jeg lager, kan du lage det selv!
Dette kunne ha vært nok en trist fortelling om suppe,
bortsett fra én ting.
Elmer er nær ved å finne opp…
…tidsreiser.
Elmer hadde bestemt at nøkkelen til fremtidig glede
var å reise tilbake i tid
og drepe bestefaren sin.
Sidney Tatelman?
Det er meg.
Elmer fullførte oppdraget,
men han gjorde én avgjørende feil.
Han reiste for langt tilbake i tid.
-Du er så vakker. -Å, baby!
Da han myrdet bestefaren i 1905
betydde det at Elmers mor ikke fantes og kunne møte faren hans i 1925…
…noe som sikret at Elmer selv aldri ble født.
Elmer drepte bestefaren, og da ble mora aldri født.
Hvis mora aldri ble født, betyr det at Elmer ikke fins mer.
Hvis Elmer ikke lenger eksisterer, hvordan kan han drepe bestefaren da?
Og sånn går det videre, rundt og rundt.
Elmer hadde skapt et paradoks,
bestefarparadokset.
Det mest livsfarlige problemet i Kommisjonens håndbok for paradoksregler.
Denne historien er ikke sann.
Men hadde den vært det, hadde Elmer satt tid, rom og alt som lever i stor fare.
Ikke gjør som Elmer!
Bravo!
Vi har vært heldige så langt.
Med deres hjelp, konstant årvåkenhet og litt strategisk vold,
skal Kommisjonen sørge for at ingenting som dette noen gang skjer.
Da måtte Gud hjelpe oss alle.
Bravo!
-Kom igjen. Gå! -Når får jeg se deg igjen?
Gå. Gå, før noen ser deg.
-Til meg? -Vent! Sir?
Nydelig kveld, ikke sant?
AVISKIOSK
-Hvor mye, sjef? -To dollar.
To.
KONDOMER
Å, og…
Noen av de…
Kondomer?
Til sex.
En ting jeg bedriver for tiden.
Noe annet?
Noe annet…
Vel. Pokker.
Merka du…
-Jeg er så forvirra. -Sjokkerende.
Noen drepte mødrene våre, så vi burde ikke eksistert.
Men det gjør vi åpenbart. Det takler ikke universet. Det er et problem.
Et stort problem.
Stanley! Det passer ikke å drive med karate nå, OK?
-Mamma sa at jeg må trene. -Hun tar ikke feil.
-Du er dårlig. -Jeg redda deg.
Vent litt. Vi skapte et paradoks, Fem. Hva betyr det?
Vanskelig å si. Alt har vært teoretisk, men ting har begynt å forsvinne.
-Hvilke ting? -Akkurat nå?
Hummer.
Ja. Og kjempemange kyr.
-Jeg føler at det bare er begynnelsen. -En følelse? Har ikke du slutta i jobben?
Det vil jeg helst.
Ikke gi oss et helvete bare fordi apokalypsen er alt du ønsker deg,
og forvente at vi fikser bivirkningene. Du er ikke sjefen.
Greit. Da er jeg budbringeren, og jeg sier at noe fælt er i emning.
Vi angriper Sparrows, får tak i kofferten og drar hjem.
Dette er hjemme vårt, Allison. Det må du godta.
-Nå er det nok! Jeg sier det til mora di! -Vent. Hvor er Lila?
-I dusjen. Jeg sa at hun kunne bli. -Når kom Lila tilbake?
Hvor skal du?
Jeg skal snakke med noen som iallfall følger med.
-Ikke dra, Fem. Ikke dra. -Nei, Klaus, nå drar jeg.
Han har god erfaring med sånt. Vi bør lytte til ham.
Ja da. Raskt spørsmål.
Cobra Kai! Ja!
Bryr ingen av dere hjerteløse drittsekker seg om de drepte mødrene våre?
Den eneste vi kjente, plugga inn i en vegg.
Dette er min virkelige mor.
Hun heter Rachel, og jeg har hennes øyne.
Ser dere det?
Kom igjen!
Vi må finne ut hvem som gjorde dette! Dette er greia! Hovedgreia!
-Er det alt du vil? -Ja.
Det er åpenbart pappa. Han visste når vi ble født. Hata oss i 63. Pang! Drap.
Tror du pappa er i stand til å drepe uskyldige?
-Helt klart. -Det er Murder City.
-Det er vel det. -Litt sent ute til møtet, kompis.
-Jeg ble holdt fanget av Sparrows. -Hva?
Merket ingen av dere det?
-Jo. Herregud. -Godt at du er hjemme helskinnet.
-Ikke lyv. -Vi var bekymra.
Ok. Flott.
-Skada de deg? -Hvem? Sparrows?
Nei. Ikke i det hele tatt. Flott vertskap.
Ganske sjarmerende, faktisk.
Og dere burde se treningssenteret deres. Helt enestående.
Jeg tror at vi har tatt helt feil av dem.
Sier fyren de kidnappet.
Hva ville de?
Marcus. Han er savnet.
-De vil ha ham tilbake. Uskadd. -Vi har ham ikke.
Vel… Det var som pokker.
Hadde håpet vi løste det raskt og gikk videre til problem nummer to.
Folk som forsvinner.
-Det var vinden. -Hvem er ungen?
Hva i helvete gjør du her?
Barberer skrittet, din pervo.
Ikke innbill deg noe, Lila. Jeg liker dem som ikke dreper meg i søvne, jeg.
Vi lærer så mye om hverandre.
Greit. Nå holder det.
Hadde glemt hvor mye jeg hater deg, ynkelige dritt.
Følelsen er gjensidig.
Skulle gjerne slåss videre, men jeg har større bekymringer.
Å ja. Hva da?
Hva vet du om bestefarparadokset?
Jeg leste samme lærebøker som deg.
-Hvordan det? -Fordi det skjer nå.
-At du er teit? -Gi meg kofferten.
Jeg må dra til Herb og finne ut hvorfor han rota til alt.
Der borte, med underbuksene mine. Kan du kaste dem hit?
Lila.
Hvorfor har du to kofferter?
Én er din. Stjal den fra Sparrows.
Kom igjen. Prøv den.
Først prøver vi din.
Og så prøver vi min.
Ja.
Dette skjer ikke. Oddsen for at én feiler, er ørliten. Men begge to…
Astronomisk. Ja. Så… Hva betyr dette, egentlig?
-Jordas undergang? -Det er mye verre enn som så.
Det betyr at du og jeg må samarbeide.
Pokker.
Disiplin. Du må lære disiplin. På din alder var jeg oppe ved daggry.
Jeg trente, finpusset ferdighetene mine. Og viktigst av alt var at jeg ble mann.
Akkurat. Er det derfor du går med så trange bukser?
Lila! Du må ta med deg ungen.
-Hva i helvete gjorde dere der? -Badet.
-Sammen? -OK.
Dette har vi ikke tid til. Lila og jeg har viktige ting fore.
-Hva er viktigere enn familien? -Jordas undergang, ditt geni.
Lila.
-Hva er viktigere enn oss? -Det er ikke noe oss, Diego.
Kom hit.
-Hva mener du? -For deg har det gått et par dager.
For meg over et tiår. Jeg har gått videre. Jeg har ligget med mange folk.
Det eneste forholdet vi har igjen, er forholdet til ungen vår.
-Så ikke ødelegg det. -Vent! Hva skal jeg gjøre med ham?
-Jeg har også viktige ting på gang! -Det tviler jeg på.
Finn ut av det, Diego. Vær en far.
-Hvor mange er "mange folk"? -Mange flere enn deg, papi.
Alle folkene på gata forsvant bare, altså?
Ikke alle. Bare halvparten.
-Fem sa jo at dyr forsvant. -Nå er det helt klart folk.
Marcus skulle møte oss tidligere, men kom aldri.
-Tror du bestefargreia slukte Marcus? -Det kan ikke bare være et sammentreff?
Flott. Nå tror Sparrow-psykopatene at vi tok deres Nummer Én.
Vi får aldri kofferten tilbake.
OK. Hva om…
Hva om vi bare sa sannheten?
Marcus er borte, og kanskje vi er delvis ansvarlig for det.
-Å ja. Da blir det fest. -De har nok fantastiske fester.
Hør her. Marcus var klar til å gi oss kofferten tilbake.
Er resten av familien bare halvparten så åpne,
kan vi kanskje finne en løsning og få den tilbake.
Ja. OK.
Hvis dere skal bort dit nå, bør jeg vel bli med dere.
For å beskytte dere.
Ja.
Godt forsøk, Stockholm. Du blir her, du.
-Hun har rett. -Hva?
Hvem har gitt dere ansvaret?
Allison… trenger noe som kan få tankene vekk fra Claire.
-Derfor tar vi oss av dette. -Ja. Oppfattet.
Du… Takk for at du passa på henne.
Vi får inn mange meldinger om savnede i en radius på tre kvartaler. Hysteri…
-Hva holder de på med? -Hvem?
The Umbrella Academy. Bruk hodet, Nummer To.
Først var det Marcus. Nå tar de sivile rett fra gata.
Nummer To? Skal det bety at du er Nummer Én nå?
Marcus er savnet. Jeg tar over tøylene.
Hva? Mener du at du bør gjøre det?
Du har fått muligheten én gang.
Det gikk visst ikke så bra?
Kom hit og si det.
Unnskyld, barna mine. Kan jeg få rydde opp her?
Vær rask.
Jeg respekterer Marcus. Jeg hadde gjort alt for å beskytte ham.
Men vi har vært Nummer To og Tre for lenge, Fei.
Nå som Marcus er borte, bytter vi.
-Endringer kan være gode. -Tenk over det.
Du og jeg som frontfigurer. Som tar alt opp på et nytt nivå.
Hvordan håndterer vi Umbrella-situasjonen?
Hvis de kommer med Marcus, er det greit.
Og hvis ikke
så har vi noen avgjørelser å ta.
Marcus kommer ikke tilbake. Gud tok ham.
Gud?
Ja. Gud er i kjelleren, og han kalte Marcus hjem igjen.
-Må hun undersøkes? -Konsentrer deg, Fei.
Hvis vi gjør dette riktig, blir Sparrow Academy bare vårt.
Ingen telefoner, Chet.
-Nei! -God mann.
Kan jeg få et rom?
Ja, sir. Jeg kommer nå.
Vi avbryter dagens sendinger med denne helt ferske nyheten.
Myndighetene er forbløffa. Hundrevis forsvant over hele byen,
tilsynelatende helt sporløst…
Nok en teit konspirasjonsteori.
…har økt med svimlende 500 % de siste dagene.
Men uten noen lik, mistenkte eller noen forklaring
har politiet slitt med å…
Dere er én for lite.
-Hvor er resten av den patetiske familien? -Er det alt du har?
Siste advarsel.
Å nei, du. Flock of Shegulls ringte og ville ha tilbake sveisen.
Samme det.
Hvor i helvete er Marcus?
Marcus er…
Marcus…
-Marcus er… -I trygghet.
Inntil videre. Men det endres veldig fort om dere ikke gjør som vi sier.
-Jeg sa jo at de har ham. -Jeg advarte Marcus, men nei.
Vi måtte høre hva dere hadde å si, sa han.
Han tok ikke feil. Vi vil ordne opp med dere…
Ved å kidnappe vår bror?
-Ja. -Nei, det er…
Det er mye mer som foregår her.
Verden er i trøbbel, og nå må vi samarbeide.
Broren min kan forklare alt mye bedre enn meg,
men det er et problem relatert til tidsreiser.
Vi forårsaket et paradoks, og paradokset svelger ting.
Massevis av kyr og en hund,
noen hummere, men også mennesker.
-Jeg vet at det høres… -Gi oss kofferten, så får dere Marcus.
-Hvilken koffert? -Den vi etterlot hos dere.
Avtale.
Kofferten mot broren vår.
Flott.
Hotell Obsidian klokka fire presis.
Ellers får dere ham tilbake i en haug.
Jøss. Det vekker minner.
Greit.
-Hva i helvete var det? -Du mista dem. Jeg improviserte.
Flott, Helen Mirren, men vi har ikke Marcus.
-De vet ikke det. -Hva gjør vi når de finner det ut?
Jeg vet ikke. Det finner vi ut av. Slapp av, OK?
Vi er superhelter, får oppføre oss sånn.
Som da du nesten snudde en samtale med Ben til en slåsskamp?
-Det likner ikke deg. -Hva skal det bety?
Når ble du så rapp? Du er vanligvis den rolige av oss.
Ja, og se hvor godt det har fungert.
Vi kan dra hjem i kveld, Viktor. OK?
For første gang på flere dager kjenner jeg et håp. Ikke ødelegg det.
OK. Men vi må tenke smartere. Vi vet ikke nok om Sparrows.
Jeg driter i dem. Jeg har deg.
Ingen vinner en slåsskamp mot meg og den rå broren min.
OK. Jeg trenger også kofferten.
Det er eneste vei tilbake til Sissy. Ikke mer improvisering, OK?
Fra nå av gjør vi ting sammen. Skjønner?
Skjønner.
-Hva gjør du? -Hva gjør du?
En sikkerhetsvurdering. Fiendene kan angripe fra hvor som helst.
-Det er kult. -Nei, det er det ikke.
Men heldigvis for alle er jeg på saken. Trikset er å være forberedt.
Hold deg unna hotellet i noen timer, OK? Det er ikke trygt. Kjøp deg donuts.
Jeg er allergisk.
Hva mener du med det? Hater du moro også, da?
-Det er gluten, rasshøl. -Pass munnen.
Slutt å prøve å bli kvitt meg. Alle prøver det.
-Vær mindre irriterende, da. -Herregud. Du suger, altså.
Bare dra et sted i noen timer. Det er en stor by. Ha det gøy.
Mamma ville ikke latt meg gå rundt alene. Hun stoler ikke på meg.
Det er fordi hun er forferdelig, mens jeg er fantastisk. Husk det.
-Det er åtte dollar. -Det er en månedslønn for en unge. Stikk.
Jeg er så flink til dette.
Takk og pris.
Bare prøv deg!
-Gjorde du det? -Hvordan kom du inn?
Drepte du mødrene våre?
Mødre? Hva i all verden snakker du om?
Vær så snill. Bare…
Bare fortell meg om du drepte dem eller ikke, så skal jeg dra. Jeg lover.
Jeg bryr meg ikke nok om deg til å lyve.
Ser det ut som jeg er i stand til å drepe noen?
Vel… Kanskje ikke nå, men…
Opp og stå.
-Du er den fordrukne? -Nei. Jeg er Klaus.
Jeg er den åndelige av oss.
Greit, Reg. Du vet hvordan det er. Piller, papirer og mat.
Jeg er ikke sulten.
Kom igjen. Jeg er virkelig ikke i humør til tullet ditt i dag.
Få opp farten.
Sitt.
-Hva er dette? -Det raker ikke deg.
Du signerer når vi sier det.
Ikke få meg til å hente Christopher.
Du er toppen, Reg.
Herregud, Reggie. Du stinker.
Skynd deg, drittsekk. Jeg er skrubbsulten.
Jeg ber roboten om å bade deg.
Herregud, pappa.
Hva har skjedd med deg?
Har de etterlatt kofferten, vet Grace hvor den er.
Syns du ikke det er rart at de glemte noe her?
Hva om det er en felle? Om den eksploderer når vi åpner den?
Gi deg. Så smarte er de ikke.
Grace! Hva i helvete foregår her?
Milde Jesus.
Jesus er en mulig tolkning av denne guddommen.
Eller reinkarnasjonen av Buddha eller skaperguden Brahma.
Ja, samme det.
Vær forsiktig, Nummer To. Du vil ikke forstyrre søvnen hans.
Hvem vet hvem den våkende guden velger neste gang.
-Var det dette som tok Marcus? -Han gikk rett bort og tok på den.
Den skamløse mannen. Herrens lys er for mye for vanlige dødelige.
-Når kom Gud hit, Grace? -For to dager siden, med de nye gjestene.
Fin dress.
Takk. Skredderen i lobbyen er en mester i faget.
Jeg vil savne de bleke knærne.
Vi kan vel alle ha godt av å vise litt mindre hud.
Til deg.
Ja.
Klar til å tyvkoble kofferten?
Da gjør vi det.
Pokker!
Lila!
Pokker!
Jeg var 99 % sikker på at det ikke funka.
-Godt at smerten min underholder deg. -Du aner ikke. Som terapi.
Nå har vi bare én halvdød koffert igjen.
Mine hopps nøyaktighet er nede i minutter.
-Det er i bunn og grunn ute med oss. -Kanskje.
Kanskje ikke.
-Jeg hater det smilet. -Alene er hoppene dine patetiske.
Men hvis vi slo oss sammen, der du glimta og jeg etterlikna det,
tror jeg vi kan skape en kobling med nok kraft til å starte kofferten.
-Vi to sammen. -Vi må stole på hverandre.
Du har brukt de siste ti dagene på å prøve å kverke meg.
-Du drepte foreldrene mine. -Greit nok.
Hele familien din sto der da den sleipe svensken skøyt hun som oppdro meg.
Håndtereren skulle drepe deg, Lila. Hun drepte deg jo faktisk.
Så skrudde jeg tilbake tida og lot kjøttbollen gjøre jobben sin.
Og forresten. Hvis du lurer Diego for å hevne deg for det som skjedde i Texas,
så tuller du med feil person, for den idioten elsker deg kanskje.
Det gjorde aldri Håndtereren.
Sier du, som knulla en prøvedukke i flere tiår.
-Ikke snakk sånn om Dolores, Lila. -Dette er galskap.
Vi kommer oss aldri til Kommisjonen.
Kanskje vi ikke kommer til tillit, da,
men glødende hat er jo også ærlig.
Kom hit, da, din jævlige dritt.
Hold meg i hånda.
-Hva er det? -Molotovcocktails. Musikken?
-Raker ikke deg. -Phil Collins. Neil Diamond.
Lager du en egen kassett?
-Bør du ikke passe ungen din? -Jeg har fiksa de greiene.
Trikset er å stole på dem, så faller alt på plass.
Jeg har jobba med forsvaret vårt.
La oss snakke angrep. Hvordan skal vi angripe Sparrows?
-Har resten av ettermiddagen. -Vanya og Allison tar seg av det.
Viktor.
-Hva? -Vanya heter Viktor nå.
-Hva annet gikk jeg glipp av? -Herregud. Ikke alt handler om deg.
-Sparrows kommer hit, OK? -Hvorfor det? For å drikke te?
Nei. Nei!
Nei!
Nå må vi to vise dem hvem som er sjefen.
Akkurat som i gamle dager.
Herregud, Luther. Lionel Richie… Tuller du?
Hva? Lionel Richie er fortsatt kul.
Nei.
Jeg har møtt noen, OK?
Jeg tenkte hun ville like en spilleliste som uttrykker det jeg føler.
Når hadde du tid til å treffe noen? Vi har vært her i to dager, og du har bare…
-Er kassetten til fienden? -Hei! Sloane er ikke fienden.
De er ikke fienden. Alt er en stor misforståelse.
Hvis familien vår bare kunne oppføre seg, så kunne vi ha samarbeidet.
Og så kan Sloane og jeg bli forelska, gifte oss… og kjøpe hund.
Bli gamle sammen.
Herregud, Luther. Du er patetisk.
Er Sloane den med tyngdekraften?
Herregud. Dere har hatt vektløs sex.
Gi deg. Det vet du jeg ikke kan snakke om.
Jeg er broren din, Luther. Vi har ingen hemmeligheter.
OK. Vel…
Du kan vel si at vi drev med "Dancing On The Ceiling".
Å! Den må med!
Herregud. Genialt.
Hva gjør du? Jeg ba deg om å dra.
Hva er en molotovcocktail? Er det en drink?
-Nei. -Kan jeg få smake?
-Nei. -Jeg har drukket øl, vet du.
-Det er en hjemmelaget bombe, OK? -Kult. Jeg kan hjelpe til.
Har du laget rørbomber? Det har jeg. Sprengt mange postkasser.
Det er hemmeligheter involvert. Hva er jobben min, og hva betaler du?
Jobben din er å studere innsiden av denne heisen, OK?
-Greit. -Fram til jeg er tilbake.
Vent. Kom tilbake!
Det kommer flere og flere meldinger om savnede. Det blir bare flere.
Ingen lik har blitt funnet, og det er ingen mistenkte.
Som vi har meldt om tidligere, så har politiet slitt med…
Jeg elsker filmen.
Vend aldri noen ryggen. Særlig ikke dine egne barn.
Du gjør som best du kan for å gi dem alt, men det blir for mye.
Så blir det piller i grøten og noe ekstra i teen.
Før du vet ordet av det, signerer du fra deg livet. Drømmene dine knuses.
Alle planer går på grunn. Og det verste av alt
er at ingen kommer på besøk mer.
Men det hadde du aldri forstått.
Reggie, da.
Du aner ikke.
-Har du vært på Baskin-Robbins? -Det kan jeg ikke si.
De er som… Du kjenner typen.
Halvveis Dunkin' Donuts, liksom.
De er åpne hele natta. Klokka er 3,
og ingen bytter ut de store, tomme beholderne med karamelliskrem.
Det er meg.
Det føles som om kule etter kule har blitt gravd ut av meg.
Bror…
Elsker… En hel verden.
Og nå…
…moren min.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Hvis jeg bare kunne finne den som gjorde det.
Vil du ha litt iskrem? Holder du munn da?
Ja. Ja, det gjør jeg.
-Hersens piller! -Jeg kan hjelpe deg.
-Med isen? -Nei.
Med pillene. Hvis du ikke vil ta dem…
Å nei. Det er imot reglene. Jeg må ta dem hver dag.
Du må bare legge dem på siden, sånn som dette.
Gammelt, nødvendig triks fra rehabilitering.
Jeg brydde meg ikke om deg sist. Men jeg må innrømme at jeg liker deg bedre.
-Du! -Ja?
Denne Viktor-greia.
-Ja? -Det er en ganske stor greie, ikke sant?
-For ham, så. Det er som det er. -Bør vi si noe?
Gjøre noe formelt? Ønske ham velkommen som bror.
Nei. Bare vær med på det. Ikke si noe, ikke vær klein.
OK. Men det føles rart å ikke si noe, ikke sant?
-Burde vi ikke markere det, eller noe? -Du vil bare arrangere fest, du.
Hvorfor hater du bitte små smørbrød?
Hva skjer?
Luther vil arrangere fest for deg, så du føler deg elsket.
-Å. -Føler du deg elsket?
Ja, det gjør jeg.
-Bra. For det er du. -Kan vi fortsette å redde verden nå?
Jeg…
Jeg liker frisyren skikkelig.
Er det nummer ti på barbermaskina? Det er et godt valg.
Det rammer inn ansiktet ditt.
Takk.
Vi ses senere.
Jeg klistrer meg på deg. Nyser du, får du lommetørkle.
Er ikke nesa ren, tørker jeg den. Og én ting til.
Enten tar du deg av Paco, eller så holder du deg unna ham.
Er det forstått?
William Shatner. Fantastisk.
Glemsel.
Glemsel?
Du er ikke så verst når du sover.
Herren.
Herren er foran meg.
-Ok. Slapp av. -Jeg kan ikke. Ånden din er grusom.
Hvitløk er for vinnere. Nok forspill!
Dette er så teit.
Start, drittsekk.
Sånn, ja.
-Slipp meg inn! -Jeg klarer ikke! Det er for mye!
Ikke feig ut nå!
Jeg hater deg sånn!
Da får du ordne dette, ellers blir det oss to i steinalderen for alltid!
Nå! Gjør det nå!
Utmerket idé, Lila. Velkommen til istida.
Hold kjeft og se.
Kommisjonen.
VELKOMMEN MAH-JONG-SPILLERE
-Hvordan gikk jeg glipp av det? -Hvordan vant du igjen?
Se på de to tullingene der som driver og kommer overens.
-Og så? -Sånne ting blir aldri bra.
Hei.
Så… Hva er planen?
-Hva gjør vi når Sparrows kommer? -Følg oss.
Godt forsøk. Vi tar ikke ordre fra dere.
Pokker. De er tidlig ute.
-Takk for at dere kom. -Kjempehyggelig å være her.
-Hvor er resten av dere? -Fører du fravær?
-De kommer. -Hvor er kofferten?
Hvor er broren vår?
Kanskje vi skal prøve på nytt før jeg mister besinnelsen.
-Allison… -Fikser det.
-Løp? -Kløp?
-Gi oss kofferten, ellers ingen avtale. -Ja. Vi har et lite problem.
-Avtalen er avblåst. -Løp.
Løp, ja!
Molotov dette, idioter!
Stanley! Ikke nå.
Pokker.
Gjør dere klare.
Brann!
Løp!
Nå, Chris!
Hva i helvete?
Jeg hørte… Jeg hørte et rykte…
Om at du skal dø nå?
Drep dem.
Jayme!
Alphonso!
Trekk tilbake!
Sloane. Går det bra, Sloane?
Å, herregud.
Harlan?
Er det deg?
Tekst: Fredrik Island Gustavsen